www.titlovi.com
DVANAEST MESECI
Baš je hladno! Treba leteti, ugrejati se...
Da... star sam ja, star.
- A ja ne mogu da se zagrejem bez trčanja! - Hladno je, hladno, hladno...
Veverice, hajde da se igramo jurke! Možda ćemo sunce izmamiti i proleće dozvati!
Mali zec, vragolan, trči trči čitav dan, smeh mu zvoni, pa leptire goni.
Jedan zec, vragolan, kao čigra razigran, svakome je mio, znan, ti iz ktuga ideš van!
- Ispadaš! - Ne, ne ja! - Ti, ti... - Ti juriš!
Sveća jarko sija, i polako gasi, u trk ne kreći dok se zvono ne oglasi!
- Uhvati nas! - Nećeš uspeti!
- Hoću, hoću... - Nećeš, nećeš...
Ne može tako! Nije pošteno!
I vi ste tu? Neću više da se igram sa vama!
- A ti, zeče, skoči, skoči! - Doskoči, doskoči!
Mahni repom, pa na granu!
Rep mi je kratak...
Kako smete da mi se smejete?
Ja imam brkove!
Gde ste nestale?
Zdrava bila, lepotice!
Čemu se toliko raduješ?
Jesi li blago našla ili si lepu vest čula?
Zec se sa vevericama jurke igrao. Baš na ovom mestu!
- Ne verujete? - Verujem!
Sada je takav dan. Staroj godini je kraj, a Novoj početak.
A uoči Nove godine sve je moguće.
Šta to?
Čuo sam od svoga dede, a njemu je pričao njegov deda...
Uoči Nove godine...
- Nazdravlje, lepotice! - Hvala, i ja Vama želim zdravlje!
Pričao mi je, dakle, moj deda, da se uoči jedne Nove godine,
njegov deda slučajno sreo sa svih dvanaest meseci.
Starac je odjednom video celu godinu, i zimu, i leto, i proleće, i jesen.
- Stvarno? - Čista istina!
- Nazdravlje, striče! - Ja i jesam zdrav!
A to, lepotice, i tebi želim!
Ali, šta ti radiš ovde po ovoj hladnoći?
Maćeha me je poslala da sakupim suvarke za vatru.
Tako znači... Dakle, ti si siroče?
Ja ću ti pomoći, a posle ću se pobrinuti za svoj posao.
- A šta treba da radite? - Treba jelku da posečem, lično za kraljicu!
A sa kraljicom nema šale!
Ako joj se jelka ne svidi, ne piše mi se dobro!
- A šta može da Vam uradi? - Što poželi, to će i da uradi.
Jedva da je starija od tebe.
Kada su joj umrli roditelji, postala je potpuna gospodarica i sebi i drugima.
Znači, i naša kraljica je siroče? Žao mi je nje.
To je, naravno, žalosno! Ali trebalo bi da je neko nauči pameti.
Zar je neuka? Nepismena?
Zašto nepismena? Uče je pismenosti.
Učitelj joj dolazi... Profesor, ni manje ni više!
MOE VELČASTVO Gotovo!
Dozvolite da Vas obavestim, Vaše veličanstvo...
Napravili ste tri greške!
Misliš?
Začas ih neće biti. Gledajte!
Sada nema ni jedne greške.
Ne volim da pišem!
Trava zeleni, blista sunčev zrak,
Lasta leti, prvi prolećni znak.
Napisaću samo: Trava zeleni, dovoljno je.
Trafa zeneli...
Dozvolite da Vas zamolim da potpišete jednu naredbu.
I četiri ukaza, Vaše veličanstvo!
U redu.
Ali, u tom slučaju, neću da pišem: Zeneli...
Dovoljno!
Tvoj posao je završen.
Vreme je da prionem na svoj posao i potražim jelku!
Ja ću Vam pokazati jednu jelku!
Predivna je! Grančica na grančicu!
U redu, pokaži! Ako nisi umorna?
Kakvi umorna! Uopšte nisam umorna.
Tako sam umorna...
A sada bih Vas zamolio, u vezi jedne peticije, da napišete...
- Opet neko pisanje? - Samo jednu Vašu cenjenu reč.
Šta to treba da napišem?
Jednu od ove dve reči, Vaše veličanstvo! Kazniti ili pomilovati!
Po-mi-lo-va-ti. Kaz-ni-ti.
Napisaću: Kazniti! Kraće je.
Ali, Vaše veličanstvo, šta ste to napisali?
Zar sam opet napravila neku grešku?
Trebalo je napisati kozniti, ili kako?
Ne! Pravilno ste napisali tu reč.
Ali ste, ipak, napravili veoma grubu grešku!
Kaznili ste čoveka ne razmislivši!
Znate li Vi da ja mogu i Vas da kaznim?
- I to odmah, ako poželim! - Čime sam naljutio Vaše veličanstvo?
Kada nešto odgovorim, Vi kažete: Nije tačno! Kada nešto napišem, Vi kažete: Nije tako!
Oprostite, Vaše veličanstvo, neću više nikada da Vam... protivrečim.
Stvarno?
Onda nastavimo naš čas.
Pitajte me nešto!
Koliko je šest puta šest, Vaše veličanstvo?
- Sedamnaest. - Potpuno tačno, Vaše veličanstvo!
- A koliko je osam puta osam? - Tri.
- Tačno, Vaše veličanstvo! A koliko je... - Koliko, koliko!
Kako ste Vi radoznali! Samo pitate, pitate...
- Bolje mi ispričajte nešto zanimljivo! - O čemu? - Bilo čemu... o Novoj godini!
- Sada je dan uoči Nove godine! - Vaš pokorni sluga...
Godina se, Vaše veličanstvo, sastoji od dvanaest meseci.
Meseci dolaze jedan za drugim.
Svaki mesec nam donosi svoje poklone i radosti.
Decembar, januar, februar... Klizanje na ledu i brojni vašari.
U martu sneg počinje da se topi.
U aprilu, ispod snega, pojavljuju se prve visibabe.
Stvarno?
Hoću da sada bude april. Veoma volim visibabe.
To je nemoguće, Vaše veličanstvo!
Opet počinjete?
Ne, veličanstvo, ne ja, to je zakon prirode!
Proglasiću... novi zakon prirode!
Sednite u moju klupu i pišite!
Sada ću ja Vama da diktiram!
Pišite!
Trava zeleni...
Blista sunčev zrak...
Da, da... Tako pišite!
Uoči Novogodišnjeg praznika ukazi se daju, da kod nas danas visibabe procvetaju!
Trava zeleni, blista sunčev zrak,
Lasta leti, prvi prolećni znak!
Nađite do sutra visibabu belu,
I možete dobiti korpu zlata celu!
Koliko visibaba u korpi, toliko i zlata!
A nama se, kao za inat, najveća korpa iscepala!
U ovu će korpu stati više zlata!
Korpu imamo, ali gde ćemo... naći visibabe?
Otkud visibabe zimi?
Napolju su takvi smetovi! Sneg se do krova nagomilao!
Odavno nije bilo ovakve mećave!
A možda pod snegom one polagano rastu?
Mislim na visibabe!
Pa? Jesi li se ogrejala?
Treba da odeš još na jedno mesto.
Gde to? Da li je daleko?
U šumu. Po visibabe.
Otkud visibabe u ovo vreme?
Takva je mećava da se ni zemlja ni nebo ne vide!
Uzmi! Nema razgovora!
Idi! Bez visibaba se ne vraćaj!
Ne mogu više.
Vuk!
U Novoj godini,
Nikog nema na ledini.
Svi susedi knjavaju.
Svi medvedi spavaju.
Buje-paje,
Maleni zečići.
Buje-paje,
Hermelinčići!
Samo ja ne spavam.
Mislim misli svoje,
Brige me more,
Zbog nevolje moje.
Jedna muka jadna,
Nesanica gadna.
Dan je tako hladan,
A ja tako gladan.
Oseća se ljudski miris. Imaću večeru za Novu godinu!
Idi, brate, svojim putem i ne diraj nikoga!
Da ne diraju ni tebe!
Ja sam gavran oštrooki! Vidim trideset vrsta daleko!
- I šta vidiš? - Vidim vatru.
- Gde? Gde? - Tamo... desno!
Tamo zaista nešto svetli.
Svetli, svetli jasnije, biće leto vrelije, Biće zimi svetlije, a proleće milije.
Sijaj, sijaj kroz gustiš, nemoj da se ugasiš! Sijaj, sijaj, s merom, po čestaru celom!
Gde smetovi sada leže,
jagode će biti sveže.
A pčele će preko reda da sakupe više meda.
I pšenica po poljima, biće gušća ratarima.
Sijaj, sijaj kroz gustiš, nemoj da se ugasiš! Sijaj, sijaj, s merom, po čestaru celom!
Gde smetovi sada leže,
jagode će biti sveže...
- Dobro veče. - I tebi, takođe.
Dozvolite mi da se ogrejem uz vašu vatru.
Izvoli, ogrej se, kada si već tu.
Šta ti je to? Neka korpa?
- Došla si da sakupljaš šišarke? - Ne... Šišarke ne.
Verovatno ni pečurke?
Ni pečurke... već cveće.
Poslala me je maćeha po visibabe.
Čuješ li, brate Aprile? Po visibabe!
Znači, ona je tvoja gošća. Prihvati je!
I ja bih se nasmejala, mada mi nije do smeha.
Naša kraljica je obećala punu korpu zlata onome ko donese u dvorac korpu visibaba.
Zato me je maćeha i poslala u šumu.
Loše stoje tvoje stvari, golubice! Nije vreme za visibabe.
Treba sačekati mesec April.
Znam ja to, dedice, ali negde moram da ih nađem.
A vama hvala za toplotu i dobrotu.
Sačekaj, devojčice, ne žuri!
Brate Januare, ustupi mi na trenutak svoje mesto!
Ja bih ti ustupio, ali ne ide April pre Februara i Marta!
Ja nemam ništa protiv.
I ja mu ustupam mesto.
Dobro, neka bude kako kažete!
Potecite potoci, niste više ledeni.
Izađite mravi, posle zimske studeni.
Probuđeni medved sad stazu utaba,
A ptičice pesmu viju, iznad visibaba.
Ja sam je poznao čim sam je video!
Mi, zimski meseci, nju dobro poznajemo.
Srećemo je uz otvor na ledu sa kofama, a u šumi sa svežnjevima suvaraka.
I uvek je vesela, predusretljiva i stalno peva.
- Ni nama, letnjim mesecima, nije manje poznata. - Tako je!
Pre nego što sunce izađe, već je u bašti.
Zaliva, podvezuje, gusenice skida sa lišća...
Kada dođe u šumu, pazi i ne lomi grane!
Ako vam se već svima toliko sviđa, pokloniću joj svoj prsten!
Pokloni! Ti si najmlađi.
- Hvala vam, gospodari, na vašoj dobroti. - Uzmi ovaj prsten... za uspomenu.
Ako upadneš u neku nevolju, baci ga na zemlju i reci:
Kotrljaj se, kotrljaj, kroz prolećni antre, preko letnjeg praga do jesenje šatre,
onda preko zimskog saga do Novogodišnje vatre!
Mi ćemo ti doći u pomoć, svi zajedno, sa olujom, mećavom i prolećnom bujicom!
Samo... put do nas nikome ne otkrivaj!
Taj put je zabranjen.
Umreću, a nikome ništa neću reći!
Zbogom, braćo meseci!
Zbogom, sestrice!
Hej imenjače, meseče nebeski!
Proviri iz oblaka! Budi ljubazan i otprati našu gošću do kuće!
Brate Januare, uzmi nazad svoj štap!
Neka još malo, još nije vreme.
Stigla je, znači... Hvala!
Vreme je!
Sa severnih mora,
Na prostore naših gora,
Kroz kapiju srebrnu,
Nek tri sestre sad nagrnu!
Olujo, sestro najstarija,
Raspali vatru, neka se sija!
Hladnoćo, sestro srednja,
Iskuj kotao od srebra!
Nek iz njega para leti, Pa neka se sva zaledi.
A poslednju zovem ja,
Mećavicu-vejavicu.
Hej, Mećavo-vejavice, Neka budu pokriveni, zatrpani,
Svi drumovi, svi putići,
Nikud proći, nigde stići!
Srećna Nova godina, Vaše veličanstvo!
- Srećna Nova! - Srećna Nova, veličanstvo!
Moja sreća je uvek nova.
A Nova godina još nije počela.
Ali, Vaše veličanstvo, sada je prvi januar!
Grešite!
- Koliko decembar ima dana? - Trideset jedan, Vaše veličanstvo!
Znači, danas je trideset drugi decembar!
Kakva divna šala!
Ne, ja se uopšte ne šalim!
Sutra će biti trideset treći decembar.
Prekosutra, trideset četvrti decembar.
Onda trideset peti decembar, pa trideset šesti, trideset sedmi...
Decembar se neće završiti sve dotle dok mi ne donesu punu korpu visibaba!
Oprostite, Vaše veličanstvo, ali neće Vam ih doneti!
- Opet Vi? - Da! Opet i opet, veličanstvo!
Istina mi je draža od glave!
Trideset sedmi decembar ne postoji!
A osam puta osam je šezdeset četiri, Vaše veličanstvo!
I visibabe ne cvetaju pre aprila!
To je tačno, Vaše veličanstvo, ne cvetaju pre aprila.
Besmislice! Gluposti!
Ako za pet minuta ja ne budem imala visibabe,
za deset minuta vas dvojica nećete imati glave!
Gospodine sekretare...
Pripremite pogubljenje!
Veličanstvo, ja sam odgovoran samo za vrtne biljke! Za šumske odgovara glavni šumar!
Tako dakle... Odlično!
Gospodine sekretare, pripremite pogubljenje sve trojice!
Srećna Nova godina, Vaše veličanstvo!
Gospodine sekretare! Pripremite pogubljenje trojice ljudi i jednog papagaja!
Vaše veličanstvo, u vezi kraljevskog proglasa,
ove žene su donele punu korpu visibaba!
Muzičari, svirajte!
Eto, Nova godina je počela!
Decembar se završio. Možete mi čestitati!
- Srećna Nova godina, Vaše veličanstvo! - Srećna Nova!
Srećna Nova, veličanstvo!
Srećna Nova! Srećna Nova godina!
U Novu godinu sa novom srećom!
Srećna Nova godina! Srećno!
- Srećna Nova godina! - U Novu godinu sa novom srećom! - I bundicom! - I krznom!
- Izvoli, za Novu godinu, borovu šišarku! - A tebi evo jelova!
- Borova! - Jelova! - Borova! - Jelova...
Srećna Nova!
Kada smo ćerka i ja čule kraljevski proglas, pomislile smo:
Makar ne preživele, makar se smrzle, ali volju njenog veličanstva moramo ispuniti!
Uzele smo korpu i otišle u šumu.
Idemo tako, idemo... i odjednom vidimo jezero!
Okruglo, kao tanjir.
A na obali... cvetovi. Na hiljade!
Hiljade!
To je predivno!
Konje! Bundu! Svima bunde!
Idemo u šumu na jezero, za visibabe! A ove žene će nam pokazati put.
- Ali... mi ne znamo put! - Ne znamo.
Moja pastorka je donela cveće.
Ona je, nevaljalica, išla u šumu!
- A gde je ona? - Ostavile smo je pred vašom kapijom.
Pred kapijom?
U redu... za pet minuta da bude ovde!
Ako vam je stalo do vaših glava, nemojte kasniti!
- Smiluj se! - Smiluj! - Glavom odgovaramo! - Glavom...
Majčice... Vaše veličanstvo!
Pristala je da ode po cveće.
A put je odbila da pokaže!
Kakva bezobraznica...
Ali mi smo je, Vaše veličanstvo, nadmudrili!
Slobodno neka ide...
Moja ćerka će za njom, po tragu.
A mi ćemo po tragu moje ćerke, na sankama!
Idemo! Konje! Bundu!
Da... to je onaj hrast! Sa njega sam videla vatru.
Otkuda ti ovde? Tako znači... Koristite se prevarom!
Bilo mi je žao, a nije trebalo da vas žalim! Idemo nazad!
Nema za tebe nazad!
Lično kraljica dolazi ovamo!
To je ona, moja pastorka, Vaše veličanstvo!
Tako dakle... Ti, znači, znaš gde zimi raste cveće?
Traži od mene šta god hoćeš, ništa neću žaliti, samo mi pokaži gde si našla visibabe!
- Hajdemo... pokaži! - Izvinite, ne mogu da ispunim Vašu molbu.
- Ne smem! - Molbu?
To nije molba, to je naređenje!
Odmah nas odvedi do visibaba!
Tako, znači?
Skinite joj bundu!
Dakle?
Skinite joj maramu i rukavice!
Moj prsten!
Kakav zanimljiv prsten!
- Gde si ga dobila? - Neću da kažem. - Kako se usuđuješ?
- Govori, smesta! - Neću.
Onda se oprosti sa svojim prstenom!
Kotrljaj se, kotrljaj, kroz prolećni antre, preko letnjeg praga do jesenje šatre,
onda preko zimskog saga do Novogodišnje vatre!
Uhvatite je, uhvatite!
Stiglo je proleće!
To ne može da bude! To nije moguće!
Visibabe!
Gde? Gde su visibabe?
To nisu visibabe... To je đurđevak!
Gde je đurđevak?
Ovo je kamilica!
Kakva sad kamilica? Ovde nema nikakvog cveća!
Zaista, gde je nestalo cveće?
Iščezlo!
Ali su se pojavile jagode!
- Ne mogu da dišem! - Vrućina je...
Mislim da imam sunčanicu!
Vode, vode!
Stražar!
Spasite me! Uhvatite... Ja letim!
Krenimo odmah nazad!
Došli smo sankama, a ovde puta nema!
Jahaćemo!
Jahaćemo...
Stojte! Narediću da vas kazne!
Pogledajte, sneg! Opet je zima.
To je već sasvim moguće. Ipak je sada januar!
Hladno mi je... mnogo!
- Nastradaćemo! - Moje noge, moje ruke...
Dedice! Pomozite nam da se izvučemo odavde!
Kraljevski ću Vas nagraditi! Zlatom, srebrom... šta god poželite!
Meni ne treba ništa. Ja imam sve.
Pogledajte ovo srebro! Toliko nikada niste videli.
Ne Vi mene, već ja Vas mogu da darujem!
Recite, kome je šta potrebno za Novu godinu? Ima li neko neku želju?
Ja želim u dvorac, ali nemam čime da odem.
Nešto će se naći.
Ja bih želeo da sve bude na svom mestu.
I sve u svoje vreme!
Zima zimi, leto leti...
A ja u svojoj kući.
Ispuniće se. A šta ti želiš, vojniče?
Uz vatru da se ogrejem, i biće sve dobro!
- A nama dvema po bundu! - Čekaj! Gde žuriš?
Zašto da čekam? Želim bilo kakvu bundu, makar i od psećeg krzna, samo što pre!
Uzmite! Trajaće vam celog života.
Glupa si ti, glupa!
- Ako si već tražila bundu, onda je trebalo od samura! - Vi ste glupi!
- Ako Vam se ne sviđa, dajte mi obe, biće mi toplije! - Pazi da ti ne dam! Sve ti je malo!
Eh, ti... Pseću bundu tražila...
Pseća Vam baš odgovara. Lajete kao pas!
- Ti si pas! - Ne, Vi ste! - Ti si! - Vi ste! - Ti si!
- Ti si! - Pseto... pseto!
Upregni ih u sanke i vozi pravo prema vatri! Eno, tamo je vatra, tamo ćeš se ogrejati.
Šteta je sa takvom obućom gaziti po smetovima.
Hej, stanovnici šumski!
Imate li sanke ukrašene,
Krznom samura pokrivene, I srebrom okovane?
Ja ću dati konje, dobre kao sanke.
Konji poput labuda Sa kopitama od zlata,
Grive obasjane srebrom, Galop trešti kao grom!
Dobro zdravlje želim mnogopoštovanom skupu!
Dozvolite mi da se ogrejem!
Zašto i vi ne priđete?
Jedva sam Vas prepoznao. Prava kraljica!
Šta? Šta to govoriš? Zapamtićeš ti mene!
Kako je to čudno... Ove pse nisam viđala, a njihov lavež mi je poznat.
Kao da ne laju, nego proklinju...
Znate ih Vi dobro! Pasje krzno su nedavno dobili, ali su psi bili i ranije.
To su Vaša maćeha i njena ćerka.
Neće valjda zauvek da ostanu psi?
Zašto da ne? Ipak, neka tri godine žive kod tebe, neka čuvaju kuću i dvorište.
Posle toga, ako se smire, skinućemo im pasje bunde.
Pa, draga gošćo, spremi se za put, dok se mećava nije razigrala!
Vreme je, a ja ću ti za uspomenu pokloniti svoje zvončiće.
Što su oni glasniji put će biti radosniji.
Kada bi i nas povezli tim belim konjima...
Dozvoljavate li da zamolim, Vaše veličanstvo?
Ne treba moliti. Ja sam još kraljica!
Čuj, povezi i mene! Ja ću te zbog toga kraljevski nagraditi!
Hvala, ali mi Vaši pokloni nisu potrebni.
Kako se ona usuđuje mene da odbije?
Nisi lepo pitala, pa ti nije tako ni odgovorila.
Kraljevi drugačije ne razgovaraju. Oni naređuju, ne pitaju!
A Vi sa njom, Vaše veličanstvo, nemojte da razgovarate kraljevski.
Probajte obično, ljudski: Povezi me, budi milostiva!
Mislim da sam shvatila... Povezi me, molim te!
- Veoma mi je hladno! - Naravno da ću Vas povesti.
I bundu ću Vam dati i neću Vam je nazad uzeti. Ja bar znam šta je Novogodišnji mraz!
- Zbogom, Aprilu! - Zbogom, draga! I očekuj goste!
Svi ćemo ti doći, svaki u svoje vreme!
Hvala, braćo meseci!
Neću zaboraviti vašu Novogodišnju vatru!
- A ja bih rado zaboravila, i da se više nikada ne setim! - Srećan put!
Neka vam je putovanje udobno!
Odmara se mesec mlad,
Redom gasnu zvezde sad.
U oblaku, gle, kapija! Kroz nju jarko sunce sija!
I pod ruku vodi svoju, Novi dan i godinu Novu!
Sijaj, sijaj kroz gustiš, nemoj da se ugasiš!
Srpski titl: tplc
KRAJ
Preuzeto sa www.titlovi.com